HER HVILER DE DØDE FRA LLANWELLY
"Lawrence Stewart Talbot."
"Der døde i den unge alder af 31 år."
"Hvil i fred."
Det er den.
Giv mig mejslen.
Hvad, hvis de ikke begravede ham med pengene?
Alle i landsbyen ved det-
hans guldur og ring og penge i lommerne.
Det er en synd at begrave penge, når de kan hjælpe folk.
Det her giver mig myrekryb.
Hvordan tror du, han ser ud efter så mange år?
Bare knogler og et tomt kranium.
Pas på lampen.
Giv mig lampen.
Stormhat.
Stormhat?
Ja.
Selv en mand med et uskyldsrent hjerte,
der beder aftenbøn,
kan blive en ulv, når stormhatten blomstrer,
og månen er fuld og skinnende.
Det ser ud, som om han sover.
- Lad os komme til sagen. - Først ringen.
- Vi bliver rige. - Jeg troede, de døde var stive.
Hold mund!
Guld.
Den holder fast i mig!
Hjælp mig!
Han lever!
Hjælp mig!
Forlad mig ikke!
Kom så.
Vågn op, og kom af sted med dig.
Du har et hjem, ikke?
Eller skal jeg tage dig med på stationen?
Gud i himlen!
- Hvordan har patienten det? - Han er ved bevidsthed og taler.
- Han insisterer på at sidde op. - Ved bevidsthed og taler?
Det er umuligt så hurtigt efter en så omfattende operation.
Sygeplejersken siger, du er frisk nok til at tale.
Ja.
Puls 72, ingen feber.
Gør det ikke ondt?
Nej.
- Hvor er jeg? - Queen's Hospital.
- Queen's? - Ja, Queen's Hospital i Cardiff.
Hvordan kom jeg hertil?
Du blev fundet på gaden med beskadiget hoved.
Hvordan fik du kraniebrud?
Det kan jeg ikke huske.
Det er politiinspektør Owen, jeg er dr. Mannering.
Hvad hedder du?
Lawrence Talbot.
Hvor kommer du fra?
Llanwelly landsby.
Men
- Hvordan kom jeg til Cardiff? - Det er nok indtil videre. Du behøver hvile.
Du er snart på benene igen.
- Ring, hvis hans tilstand ændres. - Ja, doktor.
Hallo? Stil mig igennem til politistationen i Llanwelly.
Bare en rutineundersøgelse, så vi kan lukke sagen.
- Llanwelly politistation. - Det er politiinspektør Owen fra Cardiff.
Har du nogle oplysninger om en mand ved navn
Lawrence Talbot?
Selvfølgelig. Han boede her.
Glimrende. Han er her på vores hospital.
Jeg ville ikke have ham på vores hospital - han døde for fire år siden.
Selvfølgelig er jeg sikker.
Jeg var med til hans begravelse.
Det var alt, inspektør. Farvel.
Lawrence Talbot døde for fire år siden. Manden er en bedrager.
Det er et hårdt ord, politiinspektør.
En stakkel med et plaget sind.
Jeg taler med ham, når han er frisk nok til at huske sit eget navn.
- Politiinspektør. - Ja?
Den mand er min patient, ikke din fange.
Jeg bestemmer, hvornår han kan udspørges igen.
Udmærket. Sagen er i dine hænder.
Jeg fandt denne bandage, da jeg kom i morges.
Jeg åbnede ikke vinduet, det må patienten selv have gjort
Du må hellere dække ham til.
Du er okay, der er ikke sket noget.
Hent nogle flere bandager, så lægger vi et nyt kompres.
Bliv ikke ophidset, bevar roen.
Doktor, der er sket noget forfærdeligt.
Du må have haft mareridt,
for du gik tydeligvis i søvne.
Ring til politiet.
- Politiet? - Ja, du må hellere ringe til dem.
Jeg er
Jeg er morder.
Ja, det skal jeg nok.
- Bed inspektør Owen om at komme straks. - Ja, doktor.
Hvorfor vil du tale med politiet?
Jeg myrdede nogen i nat.
- Men du var i dette værelse hele natten. - Jeg myrdede nogen.
Det kan du ikke have gjort
Du må have hørt sygeplejerskerne tale om det.
Mr. Talbot, du lider af vrangforestillinger.
Der var en, der blev myrdet i nat, men det skete mange gader herfra.
Han blev angrebet at et vildt dyr.
Lige præcis.
Jeg bliver til et dyr.
Mr. Talbot, vil du fortælle os dit rigtige navn?
Han lader til at have hørt om den uheldige politibetjent - det foruroliger ham.
Men han forstår det ikke.
Der hviler en forbandelse over mig. Jeg forvandles til en ulv.
Det er svært at tro på, min gode mand.
Kan du se det ar? Der blev jeg bidt af en ulv.
Det var ikke en rigtig ulv, men en mand,
en varulv.
Jeg dræbte ham.
Nu bliver jeg til en ulv om natten, når det er fuldmåne.
Det er sandt.
Spørg Maleva, den gamle sigøjnerkvinde, hun ved det.
Maleva? Sigøjner?
Du må gå i seng igen.
Er du blind? Vil du ikke tro på mig?
- Hjælp mig. - Bare fortæl os dit rigtige navn.
- Du skal ikke bekymre dig. - Jeg har sagt det. Lawrence Talbot!
- Hvorfor kan I ikke forstå det? - Lawrence Talbot er død.
For fire år siden.
Død?
For fire år siden?
Jeg kan ikke dø.
Mr. Talbot, hvis vi skal hjælpe dig,
må du gøre, hvad vi siger. Læg dig ned.
Tror I, jeg er vanvittig og ikke ved, hvad jeg taler om?
Kig i graven, hvor Lawrence Talbot efter sigende er begravet,
og se, om I finder et lig!
- Gå i seng igen. - Ja, kom så.
I behandler mig som en sindssyg. I er lige så dumme som de andre.
Kom, politiinspektør.
Siger du, at Talbot virkelig oplevede det mord i nat?
Det er jeg bange for.
Folk med hjerneskader
udvikler nogle gange usædvanlige mentale evner.
Han åbnede vinduet.
Grænsen mellem vrangforestilling og virkelighed er hårfin.
Nogle gange kan en patient uvidende overskride den grænse.
Så er han farlig og burde være spærret inde.
Han er en lykantrop.
- En hvad? - Lykantrop.
Hvad er det?
En mand, der tror, han er en ulv.
Den stakkel.
Bare jeg kunne hjælpe ham.
Doktor, jeg kører op til Llanwelly og finder ud af
Jeg havde den samme idé.
For at kunne kurere denne mand må jeg vide, hvem han er.
Godt. Vi tager derop sammen.
Nogen er brudt ind i gravhvælvingen. Hvornår har du sidst været her?
Det er flere måneder siden. Ingen er døde i Llanwelly for nylig,
og ingen kommer herop, hvis det ikke er nødvendigt.
Døren.
- Hvad med den? - Den er ødelagt indefra.
Giv mig den.
Nogen må have taget liget op af graven.
- Det er ikke Lawrence Talbot. - Er det ikke Talbot?
- Ved du, hvem det er? - Ja, det er Freddy Jolly.
- Hvem er han? - Han var Vagabond.
Hvad vil du mene, han døde af, doktor?
Brud på halsblodåren.
Manden blødte til døde.
- Ligesom politibetjenten i Cardiff. - Det ligner et dyrebid.
Ja, dyret. Det husker vi udmærket her på egnen.
Det må have slæbt af sted med liget af stakkels Sir Lawrence.
- Hvilket dyr? - Vidste du ikke det?
Der var et vildt dyr her på egnen for nogle få år siden.
Det dræbte folk - bed dem i halsen og drænede dem for blod.
- Dræbte de det? - Det troede Sir John Talbot, han gjorde.
Han angreb det en mørk aften,
eller det troede han, men det var hans søn, han slog ihjel.
- Stakkels Mr. Larry. - Hvor er Sir John Talbot nu?
Derovre, sir. Han døde af sorg kon efter.
- Lad os gå. - Men liget?
- Rør det ikke, det er bevismateriale. - Javel, sir.
Jeg vil gerne se et fotografi af Lawrence Talbot.
- Der er et på mit kontor, sir. - Godt.
Her er fotografiet af Mr. Larry, sir.
Se hans ansigt, doktor. Er det ikke vores mand i Cardiff?
Der er en lighed. Jeg ved ikke, om det er den samme mand.
Selvfølgelig er det ikke den samme mand.
Hvis det var, ville jeg være skingrende gal.
Betjenten må hellere komme til Cardiff og se, om han kan identificere manden.
- Det var en god ide. - Må jeg låne telefonen?
- Jeg vil gerne høre til min patient. - Naturligvis. Derovre.
Hallo? Jeg vil gerne tale med dr. Gordon på Queen's Hospital, Cardiff.
Har du hørt om en sigøjnerkvinde ved navn Maleva?
En sigøjnerkvinde?
En Vagabond? Dem registrerer vi altid.
Dr. Gordon? Det er dr. Mannering.
Hvordan går det med Lawrence Talbot?
Patienten med kraniebrud, der blev voldelig i går.
Har du underrettet politiet?
Mere kan vi ikke gøre ved det nu.
Jeg er tilbage i aften, doktor. Farvel.
Hvad skete der med Talbot? Døde han?
Han flåede sin spændetrøje af om natten og flygtede.
Flåede sin spændetrøje af?
- Hvordan? - Han bed den i stykker.
Flåede den i småstykker med tænderne.
Med tænderne?
Bruno, hold op!
Hvad laver du her?
Jeg leder efter en gammel sigøjnerkvinde.
Hun hedder Maleva.
- Er hun her? - Ja, Maleva er her hos os.
Du kan finde hende derovre.
Maleva!
Jeg høne, du havde forladt England.
Jeg har ledt efter dig i hele Europa, jeg tog fra by til by.
Nu, hvor jeg har fundet dig, må du hjælpe mig.
Kom ind.
Hvad vil du mig?
Maleva, jeg bærer stadig pentagram-mærket,
varulvens mærke.
Jeg dræber folk.
Når det er fuldmåne, bliver jeg til en varulv.
Det står ikke i min magt at hjælpe dig.
Du er den eneste, der forstår det.
Ingen andre i verden vil tro på mig.
Men du ved det.
Din egen søn Bela var varulv.
Han angreb mig og gjorde mig til en varulv.
Han kastede denne forbandelse over mig.
Du passede ham, indtil han fik lov til at dø.
Nu vil jeg også dø. Vil du ikke nok vise mig hvordan?
Det kan jeg ikke.
Men jeg vil tage mig af dig, som jeg tog mig af min egen søn.
Forlader du os? Du tager ikke med ham, vel?
Han bærer bæstets tegn.
Han er kun farlig, når det er fuldmåne.
Jeg vil passe på ham.
- Han vil myrde dig. - Nej.
Jeg fører ham til et sted, jeg kender.
Hvor?
Jeg kender en mand, der kan hjælpe dig.
Hjælpe mig?
Hvem?
Er det byen?
Ja, det er Vasaria.
Endelig!
Stop!
Lad os spørge herinde.
Er du indehaveren?
Ja. Hvad vil I tiggere?
Vi vil spørge dig om en dr. Frankenstein.
Frankenstein? Nævn ikke det navn her.
Vil du ikke nok fortælle os, hvor han bor?
Der.
Det er hans gravsted.
Branden ødelagde ham og alle hans onde gerninger.
- Er han død? - Det kan han ikke være.
Han døde ikke et øjeblik for tidligt. Vi ville ønske, han aldrig var blevet født.
Hvad ville I ham?
Jeg høne, han var en dygtig læge,
der kunne hjælpe folk, som andre ikke kunne kurere.
Ham? Mord og forbrydelser var alt, han bragte med sig.
Han skjulte et monster i sit hus.
En ting, der blev skabt med son magi.
Dr. Frankenstein.
Død.
Kom.
Tak for oplysningerne.
Gå, og hold jer væk. Vi vil ikke have jeres slags her.
Fingrene væk!
Nu må jeg leve videre.
Jeg kan ikke mere håbe på at dø.
Vent! Stop, gå ikke!
Vent! Gå ikke!
Lad være!
Hvem kunne have gjort den frygtelige ting?
Kunne det være monstret igen? Frankensteins monster?
Nej, monstret blev brændt til døde sammen med dr. Frankenstein.
- Vi fandt hans knogler og begravede dem. - Hvordan vidste I, det var monstrets?
Hun blev ikke dræbt afmønstret, et dyr bed hende til døde.
Jeg så såret på hendes hals.
Hvilke dyr heromkring kan dræbe folk?
- En ulv. - Ja, en ulv.
- Det er ham, der hyler. - Kom, lad os fange ham.
Kom nu!
Der er han!
- Hvor er han? - Han var her for et øjeblik siden.
- Sigøjnerkvinden. - Hvad laver du her?
Spyt ud, gamle heks. Hvor er den mærkelige mand, der var sammen med dig?
Lad os føre hende tilbage til byen. Vi får hende til at tale.
Dr. Frankenstein må have haft optegnelser, en dagbog.
Du ved, hvor den er. Vis mig den.
Den er ikke her.
"Til min kære far."
Så kan hun fortælle mig det.
Vil denne mand gerne købe ruinerne af min fars ejendom?
Ja, det er derfor, jeg bad dig komme, baronesse.
Han ville have din adresse.
Det nægtede jeg naturligvis.
Men jeg vidste, at du var ivrig efter at komme af med ejendommen
og alle minderne, der er forbundet med den,
så jeg tænkte, at jeg som borgmester,
ville tage mig den frihed at sende bud efter dig.
- Sagde han, at hans navn var Taylor? - Ja.
Mere ved jeg ikke om ham.
Baronesse Frankenstein, Mr. Taylor.
- Baronesse. - Mr. Taylor.
Kom ind, Mr. Taylor.
Må jeg tale med baronessen alene?
Ja, selvfølgelig.
Baronesse, hvis du behøver et vidne til kontrakten,
- er jeg til rådighed. - Tak.
- Vil du ikke sidde ned, Mr. Taylor? - Tak.
Jeg kan forstå, at du vil købe vores jord.
Nej, jeg ville møde dig.
Jeg forstår ikke.
Borgmesteren ville ikke give mig din adresse,
så jeg mente, at hvis jeg tilbød at købe din jord,
ville du helt sikken dukke op.
En yderst usædvanlig måde at træffe nogen på.
Men nu hvor du har gjort så meget for at møde mig,
hvad kan jeg så gøre for dig?
Jeg vil have din fars optegnelser.
Hans eksperimenter med Iiv og død.
Optegnelserne om skabelsen afmønstret.
Min fars dagbog.
Ja. Du må give mig den.
Jeg har ingen optegnelser.
Hvis jeg havde, ville jeg have ødelagt dem for længe siden.
Min far var en stor videnskabsmand,
men alt, hvad han skabte, bragte ulykke,
rædsel.
Men du forstår ikke.
Jeg må have dem. Vil du ikke nok hjælpe mig?
Beklager, Mr. Taylor, men der er intet, jeg kan gøre.
Huset brændte ned,
og jeg har ikke sat mine ben på den grund igen, og det gør jeg aldrig.
Det er alle de oplysninger, jeg kan give dig.
Er alting afviklet, baronesse?
Nej, vi besluttede ikke at gennemføre salget.
- Det lyder som - Ja, baronesse.
Det er festen for den nye vin. Den begynder i aften.
Det er smukt.
Det minder mig om min barndom.
Kom i aften, baronesse, som vores æresgæst.
- Du kan tage det første tog i morgen tidlig. - Tak, borgmester.
Selvfølgelig bliver jeg.
Mr. Taylor, jeg håber også, du vil tage imod invitationen
og være vores gæst i aften.
Tak.
Jeg kommer.
Kom alle sammen og syng en sang
For livet er kon, men døden er lang
Der er ingen musik i graven
Så syng, fryd jer og ned med dysterhed
I aften er den nye vin parat
I aften skåler vi for vores væn
For det er ham, der står vort hjerte nær
Han har en vom som en tønde Læber som en øse
Han er godt udstyret til at drikke vin
Men hvor er hans bryst? Det må være røget
Vinen i aften er velsignet
Af sådan en dame og hendes gæst
Dem vil jeg skåle for Kom og drik med mig
Gid de altid vil være lykkelige
Og må de leve evigt
Kom alle sammen og syng en sang
For livet er kon
Men døden er lang
Hold op!
Hold op med at synge!
Evigt? Jeg vil ikke leve evigt!
Hvorfor sagde du det til mig? Forsvind.
Hold jer væk! Alle sammen!
Lad mig være!
Hold jer væk
Godaften, Mr. Talbot.
Undskyld, men du tager fejl. Mit navn er Taylor.
Jeg kender dig under navnet Talbot. Lawrence Talbot.
Man kan se, hvem du er på din pande.
Baronesse Frankenstein, dr. Mannering.
Goddag, dr. Mannering.
- Sid ned. - Tak.
Hvordan kan det være, at du er her?
Jeg har ledt efter dig, Mr. Talbot, og du var meget nem at finde.
Aviserne fortalte mig, hvor jeg skulle lede.
Fontainebleau, Aachen, Elrad
og endelig Vasaria.
Jeg fulgte bare sporet og fandt dig.
Hvor kløgtigt af dig, doktor.
Mr. Talbot vender tilbage til England med mig.
Det har jeg ikke lyst til, doktor.
Vil du gøre mig den ære at danse den næste dans med mig?
Naturligvis.
Til vores fest for den nye vin kan mændene byde alle damerne op til dans.
Og omvendt. I må have os undskyldt.
Hvorfor har du fulgt efter mig?
Talbot, du er morder.
- Bevis det. - Til tider er du sindssyg, og du ved det.
Du er normal nu. Hvorfor lader du ikke mig passe dig?
Ville det nytte at komme mig på et psykiatrisk hospital?
Det er det eneste rigtige.
Det ville ikke nytte noget. Jeg ville flygte før eller siden.
- Måske kan vi kurere dig. - Jeg vil kun dø.
Det er derfor, jeg er her.
Hvis jeg finder fred, finder jeg den her.
Hvorfor hjælper du mig ikke?
Sid ned.
Hvordan kan jeg hjælpe dig?
Dr. Frankenstein efterlod en dagbog.
Der står optegnelserne om hemmeligheden om livet og døden.
Hvis jeg kan finde dagbogen, kan jeg bryde forbandelsen og finde fred i døden.
Det er makabert.
Dr. Frankensteins eksperimenter blev betragtet som meget usædvanlige.
Lægevidenskaben godkendte dem aldrig.
Lige præcis. Hvorfor spørger du ikke hans datter?
Hun kan berette om ting, hendes far gjorde, som lægevidenskaben aldrig har hørt om.
Talbot, jeg appellerer til din bedre natur,
mens du stadig kan tænke normalt.
Det bliver snart fuldmåne, så du må tage med mig, mens der stadig er tid.
Er der ikke nogen, der kan forstå det?
D'herrer, hvorfor ser I så alvorlige ud?
Mønstret!
Mønstret! Mønstret!
Mønstret!
Nej! Nej, det er mig.
Kom med mig.
Nå?
Intet spor af dem.
- Vi må vente indtil i morgen. - De skjuler sig i de ruiner.
Jeg ville gerne dræbe monstret,
men jeg ville nødig kravle rundt om natten i katakomberne under Frankensteins slot.
Hvad med Frankenstein-pigen? Hun har boet der.
- Lad os bringe hende herind. - Stop.
Der er ingen grund til at storme efter hende.
Hun kommer, hvis jeg beder om det.
Hvorfor behandle hende pænt? Hun er en Frankenstein!
Vent! Hun er en ung kvinde, der ikke har gjort os noget.
Bliv her.
BORGMESTERENS KONTOR
Mændene vil gerne tale med dig, baronesse.
Sigøjnerkvinden er stadig i fængsel.
Lad os finde ud af, hvad hun ved om det her!
Der er datteren af den fordømte Frankenstein!
Det navn har kun bragt lidelser og ulykke til vores landsby.
Vi sætter en stopper for det i aften!
Lyt til mig. Baronessen og jeg vil bare hjælpe jer.
Jeg siger jer, han lyver.
Jeg høne ham tale til den fremmede om sindssyge og mord.
Du kommer ingen vegne ved at vrøvle.
Dr. Mannering har ret. For at udslette monstret må vi have en plan.
Vi ved, det skjuler sig i Frankenstein-ruinerne.
Jeg kan føre jer derhen.
- Jeg kender kælderen godt. - Lad hende ikke narre jer.
De er sammen om det her.
- Der er hun. - Og sigøjnerkvinden.
- Hun er med i banden af mordere. - Kender du de mennesker?
Sig frem, gamle heks.
Jeg har aldrig set dem før.
Hvad hedder du?
- Maleva. - Maleva?
Se bare. Han kender hende. Hvorfor arresterer du ikke alle sammen?
- Spær de mordere inde. - Alt skal foregå retfærdigt her.
Vi har prøvet at slippe af med monstret før.
Vi brændte sanatoriet ned,
men vi fik ikke udslettet Frankensteins djævelske skabning.
Vi må være klogere denne gang. Lad os bruge hovedet for en gangs skyld.
Hvis hoved? Dit? Jeg vil hellere stole på mine næver.
Vi kan ikke storme ruinerne.
Vi må lade som om, vi er venner med monstret.
Ja, hvorfor ikke gøre det til borgmester i Vasaria?
Monstret blev skabt kunstigt, så det må ødelægges på samme måde.
- Jeg kan føre jer til ruinerne nu. - Jeg tager med.
Jeg lover jer, at hvis I hjælper mig, fjerner jeg denne forbandelse fra Vasaria for altid.
Talbot!
Talbot, hvor er du?
Talbot, vi er dine venner.
De må være der. Jeg så røgen.
- Hvad vil I? - Vi er kommet for at hjælpe dig.
Hvad mener du?
- Du ville finde min fars dagbog. - Ja, selvfølgelig.
Jeg viser dig, hvor den er skjult.
Hun taler sandt, min ven.
Jeg er vel nødt til at stole på jer.
Rolig.
De er venner.
Det er dr. Mannering.
Han er kommet for at hjælpe dig og gøre dig rask.
Ja, det er derfor, jeg er her.
Dr. Mannering.
Du sagde, at du vidste, hvor din far skjulte dagbogen.
Ja.
Der er den ikke.
Et øjeblik.
"Hemmeligheden bag livet og døden"
"Materie ældes, fordi det mister energi."
"Den kunstige krop, jeg har skabt,"
"har fået overmenneskelige kræfter,"
"så dens levetid bliver forlænget."
"Den vil leve 100 gange så længe som almindelige mennesker."
"Min skabning kan aldrig udslettes, medmindre
"medmindre dens energi bliver bortledt kunstigt"
"ved at polerne ændres fra plus til minus."
Men det er livets hemmelighed.
Hvad godt gør den mig?
Jeg er ikke interesseret i livet.
Jeg blev ikke skabt kunstigt.
Jeg er menneske. Jeg har rigtigt blod i mine årer.
Hvad kan vi gøre for at ende mit liv?
"Energi, der ikke kan ødelægges, kan overføres."
Hvis det er tilfældet, kan energien fra min krop også blive bortledt.
Dr. Frankenstein må have udføn sine eksperimenter i dette værelse.
Med de maskiner.
De lader ikke til at være blevet ødelagt af branden.
Du må lave dem
og hjælpe mig med at slippe af med det, der holder mig i live.
Da du talte med monstret,
var jeg bange for, du mente, hvad du sagde.
Hvad sagde Jeg?
At du ville hjælpe ham.
Det kan jeg selvfølgelig ikke.
Det må jeg ikke.
Det skulle ikke være svært at tilslutte de ledninger igen.
Ja, jeg får brug for maskinerne.
Jeg tror, de kan repareres.
Maskiner, dag efter dag.
Hvad skal Mannering bruge maskiner til?
Kan I huske dr. Frankenstein? Han bestilte også maskiner.
Den engelske læge er ikke bedre end Frankenstein.
Du beklager dig altid, Vazec.
Vi må stole på lægen, hvad kan vi ellers gøre?
Er det ikke underligt, at Mannering og Frankenstein-pigen
aldrig fortæller os, hvad de laver deroppe?
Hvis det ikke var, fordi den gamle sigøjnerheks hentede forsyninger,
ville vi aldrig se nogen af dem.
Jeg synes, vi skal tage derop og se, hvad der foregår.
- Godt. - De gør os ikke fortræd.
Det vedkommer ikke os, hvad der foregår.
Vil du vente på, at ulykken sker igen?
Nu skal jeg sige jer, hvad vi gør.
Her er ruinerne.
Herinde er de alle sammen.
Her er vandløbet, der driver Frankensteins turbiner.
Men vandet kommer heroppefra
og løber ned til dæmningen.
Spræng dæmningen i luften, så drukner de alle sammen som rotter.
Du er fuld, Vazec.
Derfor tager jeg dig ikke alvorligt.
Ellers ville jeg få dig arresteret for at konspirere om at bringe samfundet i fare.
Det er vandet.
Vandet løber ned og driver turbinerne.
Det får maskinerne til at virke.
Doktor!
- Er du ved at være parat? - Jeg indstiller maskinerne nu.
- De er snart klar. - Der er så lidt tid.
- Jeg vil ikke gennemleve et anfald mere. - Det ved jeg.
- Forstyr mig ikke nu, jeg har travlt. - Husk, doktor,
det skal ske i aften.
Hvorfor låser du ham ikke inde?
Så kan du koncentrere dig om, hvad du lovede?
At udslette monstret.
Elsa, jeg ved, hvad jeg må gøre.
- Men han er sindssyg. - sindssyg?
Han er ikke sindssyg.
Han vil bare dø.
Frank! Frank!
Lyt til mig, Frank.
Jeg så min far blive besat af sine kræfter.
Han døde en grusom død ligesom min farfar.
Ja, det ved jeg.
Du lovede folket at befri Vasaria for den afskyelige skabning.
Jeg vil være sikker på, at intet kan få dig til at ændre mening.
Det er op til dig at stoppe forbrydelserne, min far og farfar begik.
- Vi må rense navnet Frankenstein. - Udmærket.
I aften bortleder jeg monstrets energi.
Jeg håber, det vil bringe dem begge fred.
"Hvis man forbinder pluspolerne med minus,"
"oplades energiudladningen i nervesystemet"
"som når man forbinder minus med minus."
Forbind minus med minus.
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke ødelægge Frankensteins skabning.
Jeg må se dens fulde kræfter.
Frank! Du gør ham stærk igen!
Frank! Hold op!
- Stop maskinen! - Hiv ikke i det håndtag!
Hvor er Vazec?
Han ville sprænge dæmningen i luften.
Slut
Danish